![](http://i.id24.bg/img/loader.gif)
ЗАРЕЖДАНЕ...
Как фалшив ресторант стана хит в Лондон? | ||||||
| ||||||
Темата на фалшивото меню беше "настроения“ и Бътлър снима чинии с фалшива храна, създадени с помощта на домакински продукти и консумативи за лична хигиена като пяна за бръснене и таблетки за съдомиялна машина, плюс собствения си бос крак, сниман така, че да изглежда като сочно месо. Едно от ястията в менюто се нарича "Емпатичен: вегански миди в бистър бульон с пащърнак, моркови, целина и картофи. Сервирани с ръжен чипс.“ Някога работата на Бътлър била да публикува фалшиви отзиви за други ресторанти на цена от £10 на отзив. Относно тази си задача той казва: "Поглеждах менюто, избирах нещо и ще започвах да лъжа“. За The Shed той помоли приятели да публикуват фалшиви отзиви на TripAdvisor в достатъчно количество, за да постави мястото сред първите две хиляди ресторанта в Лондон. Тогава ресторантът привлече само една рецензия с една звезда, от това, което Бътлър предположи, че е съперник. След като стана най-високо оцененият ресторант в TripAdvisor и бомбардиран с искания за резервации, Бътлър организира истинска вечер на откриването на ресторанта, сервирайки зле прикрити полуфабрикати за по £1 на десетима клиенти. Той завръзваше очите на пристигналите и ги повеждаше покрай алеята на къщата си и ги напътстваше до бараката, като им обясняваше, че това е част от преживяването. Някои казаха, че искат да се върнат и биха го препоръчали. Измамата беше правдоподобна, защото тогава микроресторантите бяха модерна тенденция. Главният готвач Том Керидж стартира истинско заведение, наречено The Shed, срещу неговия гастропъб, The Hand and Flowers, в Марлоу. Когато стартира през 2017 г., той беше описан като "интимно пространство за хранене“. И ето част от оригиналната статия: Отдавна, много преди да започна да продавам лицето си във VICE, работех други неща. Имаше една работа, който наистина ми повлия: писането на фалшиви отзиви в TripAdvisor. Собствениците на ресторанти ми плащаха £10 и аз пишех положителни отзиви за тяхното заведение, въпреки че никога не съм ял там. С течение на времето бях обсебен от наблюдението на рейтингите на тези бизнеси. Състоянието им наистина щеше да се обърне и аз бях катализаторът. Това ме убеди, че социалните медии са фалшива реалност – че храненията никога не са се състояли; че рецензиите са написани от други хора като мен. Те обаче не са, разбира се – почти всички са напълно оригинални. И имаше още един фактор, който изглеждаше невъзможно да се фалшифицира: самите ресторанти. Така че продължих да работя спокойно. И тогава, един ден, седейки в бараката, в която живея, получих просветление: в сегашния климат на дезинформация и желанието на обществото да повярва на абсолютни глупости, може би фалшив ресторант е възможен? Може би това е точно такова място, което може да бъде хит? Това веднага се превърна в моя мисия. С помощта на фалшиви отзиви, мистика и глупости щях да го направя: да превърна бараката си в най-високо оценения ресторант в Лондон. Първо, позволете ми да ви представя сградата си: навес в градина в южен Лондон. За да започна, трябва да бъда потвърден от платформата и за това ми трябва телефон. £10 по-късно "The Shed at Dulwich“ официално съществува. Сега трябва да запиша адрес – но това улеснява работата за всички скептични проверяващи фактите. Плюс това технически нямам врата. Вместо това просто назовавам улицата и казвам, че The Shed е "ресторант само за уговорени срещи“. Преминавам към моето онлайн присъствие: Купувам домейн и създавам уебсайт. Горещите точки са свързани със странности, така че, за да надвикам шума от реклами, имам нужда от достатъчно глупава концепция. Концепция като наименуване на всичките ни ястия според настроенията. Започвам на 18 149-о място в класацията, най-лошият ресторант в Лондон. Така че ще имам нужда от много отзиви. Рецензии, написани от реални хора на различни компютри, така че технологията против измамници, която TripAdvisor използва, не разпознава моята измама. Получавам и препоръка от знаменитост. След като го срещнах в един пъб и подробно обясних концепцията си, Шон Уилямсън ми изпраща снимка, на която яде обикновена вечеря с гарнитура от пържени картофи. Първите две седмици са лесни: изкачваме се в челните 10 000 за нула време, но все още не очаквам много запитвания. Тогава една сутрин се случва нещо необикновено: телефонът на The Shed звъни. Стреснат и с махмурлук вдигам. "Ало? Това The Shed ли е?“ "… Да?" Звучя като радиатор, който има нужда от обезвъздушаване. "Чувал съм толкова много за ресторанта ви… Знам, че е шансът не е голям, тъй като имате много резервации, но предполагам, че нямате маса за тази вечер?“ Паникьосан, рязко отговарям: "Съжалявам, но сме напълно заети за следващите шест седмици“ и затварям телефона. Зашеметен съм. Ден по-късно усещам друга вибрация: резервация за 70-ти рожден ден. Четири месеца предварително. Девет души. |
Как се справя Община Варна с овладяването на последиците от проливните дъждове? | ||
Много добре (455) | 14% | ![]() |
Добре, но можеше и по-добре (438) | 14% | ![]() |
Не се справи (617) | 19% | ![]() |
Пълна трагедия (1710) | 53% | ![]() |
За контакти:
тел.: 0888 53 26 24
novini@varna24.bg